Basert på en sann historie
Released on www.Danishbits.org
15. januar 2015
Kom nå.
Jeg har laget eggerøre.
Jeg henter deg kl. 17 etter treningen.
18.00.
Jeg vil trene litt mer.
Plager Chad deg fortsatt?
Niks.
Greit.
Du, Sammy. Sammy, kom.
Jeg tenkte...
Skal jeg ringe treneren?
Nei! Ikke søren!
Pass språkbruken din.
God morgen.
Takk.
Bare hyggelig.
God morgen.
Hei, pappa.
Warriors skal spille på Thunder i morgen i Oklahoma City.
Hva tror du at vil skje?
Steph Curry scoret 32 poeng i går.
Så jeg tror at kokken Curry kommer til å gi dem juling.
Vet ikke helt, jeg. Durant er ganske god.
Han er den regjerende MVP-en.
John.
Skal noen be bordbønn?
Greit. Jeg kan vel det.
Kjære Gud, selv om han irriterer meg innmari,
er jeg takknemlig for sønnen min.
For jeg vet at du har gitt ham en hensikt
kun du vet om.
Velsigne denne maten for våre kropper. Amen.
- Amen. - Amen.
Jeg vurderer å heve ukelønnen din til 100 dollar.
Hva driver du med?
Mora di vil bare få kontakt med sønnen sin.
Hei, John.
Skjer'a, folkens?
Klem.
Vær så snill å dra.
Hei, Mrs. J.
Hei, Chayla, Emma. Hvordan går det?
Vi lever et drømmeliv.
Jeg prøvde å legge dere til på Instagram, men jeg gjør nok noe galt.
Herregud!
Bare dra, mamma.
Jeg tuller!
Ha en god dag!
Ha det!
- Hei, Abby. - Hei.
God morgen, elever.
Dette er torsdag, 15. januar.
Årbokkomiteen samles etter skolen i dag.
Og det er basketballkamp kl. 16 på søndag.
Heia Eagles!
Ja! Heia Eagles!
Til slutt
vil vi minne på at mandag er en nasjonal merkedag
for å hedre doktor Martin Luther King junior.
Emma og jeg skal se musikalen Hairspray på Fox lørdag kveld.
Jøss! Det høres gøy ut.
Menn med tights.
Det er ikke ballett.
De har nok på seg bukse.
Hva skal dere?
Sove over hos Rieger etter kampen.
- Jeg er så sjalu. - God morgen.
Reis dere for troskapseden.
Høyre hånd over hjertet.
Klare? Sett i gang.
Jeg sverger troskap til USAs flagg
og til republikken det representerer,
én nasjon under Gud,
udelelig,
med frihet og rettferdighet for alle.
Vi får kanskje besøk av noen jenter.
Hvem da?
Kan ikke si det før etterpå.
- Men de er deilige. - Seriøst.
Dere tuller vel?
Nei.
Josh Rieger, Josh Sanders, stille.
Greit, folkens. De muntlige familiehistorieoppgavene fortsetter.
I går hørte vi fra Chad Green,
og familien hans kom hit på Mayflower.
Familien til mannen min gjorde også det.
Tippoldefaren hans var en slags ridder.
Så fikk vi høre fra Chayla,
og slekten hennes inneholder bluesens fødsel i Memphis i Tennessee.
John, kan du begynne for oss?
Har ikke gjort oppgaven.
Hvorfor ikke?
Jeg fikk ikke tid.
Hvis du ikke fullfører oppgaven, får du stryk.
"Gårsdagen kan vi ikke få tilbake,
men morgendagen kan vi vinne eller tape."
Doreen, din tur.
Jøss!
"Barnet mitt, du har så lite tro på meg.
Ikke vær så forsiktig når du ber."
Å. Beklager.
Hei, dama.
- Morn. - Morn, Joyce.
Tiden gikk fra meg i morges.
Er det noen som trenger kaffe?
- Nei takk. - Nei takk.
Du.
Hvor er vi i boka?
Er alt i orden?
Ikke helt.
John har snart bursdag...
Han har alltid slitt med dem.
Ja. Det er som om han bygger en mur mellom oss.
Og jeg hater meg selv for det.
Jeg vet at han har det vondt, og jeg vil fikse det.
De er vanskeligere å hanskes med når de begynner å barbere seg.
Så drar de på college.
Kom igjen.
Beklager, damer.
Jeg leste boka to ganger.
Hvor har vi kommet?
Vi snakket akkurat om at Beth Moore ber oss være modige med bønnene våre.
Hva betyr det for dere, "å være modige med bønnene sine"?
Vet ikke helt. Det virker...
- Å! Hei, mine damer. - Pastor.
Vi trenger rommet til et personalmøte.
Skulle dere til å avslutte?
Nei.
Ikke før om 22 minutter.
Og jeg har et møte med kvinnekirkegruppen her etterpå.
Beklager, men det tror jeg ikke går.
Unnskyld?
Jeg reserverte tidene på påmeldingsskjemaet.
Greit. På min kalender står bare personalmøtet.
Hvor er dette unnvikende påmeldingsskjemaet?
Teipet på døra du kom inn gjennom.
Det har vært der i cirka ti år.
Da er det offisielt.
Vi går over til digitalt. Snakk med Maddy.
Jeg vet ikke hva dere gjør i California,
men jeg har hatt møter med kvinnekirkegruppen i over fem år.
Vi avlyser ikke møter...
Jeg vet ikke hvem som teller, Joyce,
men jeg har vært prest i kirka i over ti år, også i California.
Kanskje dere kan bruke Starbucksen rundt hjørnet?
Det hadde vel vært gøy?
Spanderer du?
Jeg hadde ikke tenkt på det, men...
Flott.
Greit, damer, da går vi,
siden vår nye pastor
har viktigere ting fore.
Nei, det stemmer ikke.
Beklager. Dette skal ikke gjenta seg neste uke.
Takk, pastor.
Og jeg har sagt det i et halvår.
Kall meg Jason.
Vi vet det, pastor.
Hvorfor er du så streng med ham?
Sveisen, for det første.
Her, her.
Bra retur. Løp nå, Eagle.
Sett opp angrepet.
Spre dere utover gulvet.
Kom igjen, John. Sett det opp.
Jeg er åpen.
Bra.
Ja! Bra jobbet.
Spre dere nå. Spre dere. Forsvar.
Opp med hendene.
Forsvar.
Opp med hendene! Opp med dem.
Sånn, ja.
Bra.
Bra skudd!
Spre dere utover. Sånn, ja.
Spre dere. Flytt på dere.
- Gå, gå. - Sånn, ja.
Følg med på ham.
Ja! Sånn skal det være.
Opp med hendene på forsvar.
Bra, John. Bra snappet. Sånn, ja.
Bra jobbet, John.
Du får ikke tak i meg, så du fusker?
Samme det, ese.
Hva kalte du meg?
Gi dere!
Den neste som slår, må på benken.
Treningen er over. Gå og dusj.
John, Chad, kom hit.
Hva foregår her?
John vant første-ballførerrollen, Chad. Du må takle det.
Det er midlertidig.
Sikkert. Vil du ha stillingen, bør du skifte skole.
Nok!
Siste nytt: Dere er ikke i NBA ennå.
Og med slik oppførsel kommer dere aldri dit.
Er det forstått?
Greit, gå og dusj.
John, vent litt. Jeg vil snakke med deg.
Jeg har hørt at du stryker
på familiehistorieoppgaven.
Har det noe å si?
Hvis du ikke finner ut av det,
sitter du på benken på søndag.
Hva? For noe dr...
Du.
Samme det.
Du spiller bra, John.
Men du kaster det bort.
Hva foregår med deg?
Det går bra.
Vi ses, trener.
Hei! Hvordan gikk det på trening?
Greit.
Hvordan gikk det på skolen?
La meg gjette. Greit.
Hva jobber du med?
Muntlig oppgave.
Kanskje jeg kan hjelpe.
Hva sparer du dem til?
Jordan-skoene dine?
Til tiden er inne.
Greit.
Vennen, kom ned igjen.
Alle vennene dine venter på å få synge bursdagssangen.
Hva er galt?
Alle venter.
Hvorfor ville ikke hun holde fest for meg?
Hvorfor ville hun ikke ha meg?
Om det hjelper,
har du en hensikt, og du er elsket.
Mr. Smith.
Så hyggelig at du kom.
Jeg er klar for fremføringen min.
Så jeg heter John Smith.
De fleste her vet at jeg er adoptert.
Jeg kommer fra en småby i Guatemala som heter Sansare.
Jeg vet ikke hvem min biologiske mor er,
men vet at hun ikke ville ha meg.
Joyce og Brian Smith adopterte meg da jeg var ni måneder.
De dro dit som misjonærer, og endte med å ta meg med hjem.
Sikkert fordi jeg er så søt.
Men ja...
Greit.
Brian, den plassen.
Greit, skal bli.
18. januar 2015
Greit.
Hei, dere.
John, du skal sitte med oss i kirka.
Utrolig!
Takk.
Dere var utrolige.
Applaus for gjesten vår.
Rob, tusen takk.
Så kult, og takk.
Opp med hendene, hvem her,
inkludert meg og kona mi, forresten,
er avhengig av Ungkaren?
Greit.
Løgnere.
Løgnere! Jeg vet at det er mange flere enn som så der ute.
Løgn er en synd, folkens. Enda verre å lyge i kirka, så...
Greit.
Cathy?
Jeg skal plage deg litt.
Cathy, jeg vet faktisk,
fordi jeg overhørte det i køen på butikken,
at du ser på Ungkaren i paradis.
Ingen ser bare på Ungkaren i paradis.
Det er som å si at jeg går til Arby's
kun for å spise salat.
Ja, jeg ser på det.
Det var det jeg trodde.
Det betyr nok at mannen din, Bob, også ser på det.
Bob, jeg skjønner.
Først var det fordi hun tvang deg, ikke sant?
Du ble hekta. Du har et problem nå, hva?
Du tenker: "Hvordan skal Andy finne ekte kjærlighet?" Ikke sant?
Husker dere Juan Pablo fra forrige sesong?
Den fyren.
Vet dere hva som plaget meg med ham?
Han ba stadig disse kvinnene om å forplikte seg hver uke.
Men da han skulle forplikte seg, var han for feig, ikke sant?
Han sa støtt: "Vil du ta imot denne rosa? Vil du..."
Men da noen ba ham bestemme seg,
var han ikke modig nok.
Dere vet nok hvor jeg er på vei med dette,
men det er sant.
Uke inn og uke ut er Han der for oss.
Og ja, Gud ber oss også om å forplikte oss for et helt liv.
Men dette er den gode nyheten, og da mener jeg god.
Han ga oss ikke bare en rose.
Han ga oss det mest dyrebare Han hadde å gi.
Sønnen sin.
Og det betyr vel at vi ikke burde være redde for å forplikte oss?
Greit, da åpner vi Biblene.
Lukasevangeliet.
Kommer du på kampen i kveld?
Nei, jeg kan ikke, Joyce.
Hei, Joyce!
- Paula, står til? - Hei. Så godt å se deg.
Deg også. Takk.
Hei.
Hei, står til?
Hei, Joyce.
Hva skal dere resten av dagen?
John har basketballkamp.
Jaså? Jeg har sett John kaste ballen litt her.
Han er et beist!
Hva sier du, J-Money?
Kommer du på ungdomsgruppen denne uka?
Så veikt! Kom igjen!
Greit, jeg kommer.
Sånn skal det låte! Denne gutten er så
lit!
Aner ikke hva du snakker om, men vi må gå.
- Bra preken i dag, pastor. - Takk, Brian.
Kall meg Jason.
Jason.
Ta den, John, ta den!
Bra jobbet.
Kom igjen, Eagles! Kom igjen!
De må holde dem.
Kom igjen, forsvar!
Dere må spre dere utover!
- Kom igjen, John! - Bra jobbet.
Se på klokka.
John, gjør klar Eagle!
Kom igjen, John! Gjør det!
Trekk tilbake!
Eagle! John, han er åpen! Pass den til ham!
- Eagle! - Tre!
- John! - To!
Én!
Ja! Ja visst, John.
John Smith!
Det var en god kamp,
men neste gang jeg gir en beskjed, må du høre etter, ok?
Greit, gå og dusj. Bra kamp!
Har dere kontroll?
Ja.
Vi kjøper pizza på veien hjem.
Flott. Takk, Cindy.
- Bare hyggelig. - Bra kamp.
Du også.
Tekst mora di i morgen og si hvor og når du vil hentes.
Ikke glem det.
Nei da.
Det var en god kamp, gutten min.
Ja.
Kos deg.
Og ikke gjør noe dumt.
Greit, Brian.
Glad i dere.
Unnskyld, er det liksom greit?
Det er bare en fase.
Han prøver bare å få meg til å reagere.
Ved å kalle deg Brian eller å ikke gi mora si en ha-det-klem?
Begge deler.
Han trenger bare litt armslag,
og kanskje vi burde løsne litt på grepet.
Du kan ikke være faren hans og bestevennen hans, Brian.
Hvorfor ikke?
Det er ikke sånn det fungerer.
Jeg kommer!
Klar? Vil du se en drift? Klar? - Ja.
Abby likte innlegget mitt.
Hun er kul. Hun er ingen Molly, men...
Molly? Hun flyttet til Texas.
Så? Hun tekster meg hele tida.
Nesten i mål.
DU VANT
Storseier!
Kom og spill, John.
Bare et øyeblikk.
Greit.
Du var en stygg baby.
Det er ikke meg, tosk. Det er pappa.
Jeg er den andre.
Mamma synes det er morsomt at vi er prikk like.
Ja, og begge er stygge.
Hei, dere?
Ja, mamma?
Ikke vær våkne hele natta, ok?
Natta, Mrs. Rieger.
Natta, gutter.
Martin Luther King jr.-dagen 19. januar 2015
Kom igjen!
- Her. Her. - Gå! Gå! Stopp!
Sentre den.
Ja.
Den er for småunger!
Sentre.
Kom deg på denne.
Vent på meg.
Skyv meg.
- Gå! Gå! - Snurr ham!
Fortsett! Raskere!
Greit! Stopp!
Jeg er svimmel!
Vi sjekker innsjøen, dere!
Herregud!
Kom igjen.
Se på dette!
- Ja, det går bra. - Mer enn tykk nok.
Kom igjen.
Jeg er fortsatt svimmel!
Kom igjen! Ikke vær pingle!
Ja, kom igjen!
Vi leker sisten.
Ta ham.
- Kom igjen! - Skynd deg!
Sisten! Du har den!
Kom igjen!
Gå, gå!
Pucken er løs!
Kom hit!
John har den!
Mål!
Greit, si: "Eagles."
Tre!
To! Én!
Eagles!
Ta ham!
- Skal bli. - Nei!
Han faller! Ta ham!
Nei!
Jo!
- Umulig! - Bli nede! Ja!
Det er glatt, dere. Pass dere.
Vi tok deg.
Gutter!
Kom dere av isen!
Den er ikke trygg!
Vi trener til OL.
Ikke knus drømmene våre.
Kanskje han har rett.
Har dere hørt at den sprekker?
Gutter? Nå, ellers ringer jeg politiet.
Ja vel.
Vi må bare ta vennen vår først.
Hva? Nei!
- Ta ham! - Kom tilbake.
- Har den ikke. Slutt! - Herregud!
Press ham ned.
Lett! Kom igjen!
Hei! Hei!
Dere tok meg, greit?
- Du skal ikke noe sted. - Slutt!
Var det gøy i går? Når skal du hentes?
Josh, hold deg fast!
Jeg klarer det ikke! Hendene mine er for kalde.
- Jeg glipper. - Hold deg fast, Rieger!
- Jeg kommer meg ikke opp! - Bare pust!
Her. Jeg skyver deg ut!
Her. Jeg har deg. Hold deg fast!
John!
John! Ta hånda mi, John!
- John! - John!
Svøm, kom igjen!
John! John!
Han er under vannet. Jeg ser ham ikke!
- Hjelp! - Hvor ble det av ham?
Svøm! Du klarer det.
John!
Noen må hjelpe!
John!
Vær så snill!
Hjelp!
Nødtelefonen, hva er problemet?
Tre gutter falt gjennom isen.
Dere må sende hjelp nå!
Alle tilgjengelige biler, vi har en mulig drukning ved Lake Saint Louis.
Til alle stasjoner. Over.
- Gå! - Kom igjen!
Bil 11, vi er på stasjonen, sju minutter unna.
Vi er på vei med vannredningsutstyr.
Hvor er de?
Det er der nede. Der borte! 30 meter innover.
Greit.
Østlige inngang. Tretti meter fra land.
Lokalpolitiet har ankommet.
Én er ute, én er i vannet, én er under isen.
Hvor lenge?
Fem til sju minutter, ifølge vitner.
Oppfattet. Vi er to minutter unna.
Hjelp oss!
Den sprekker under meg.
Bli der! Jeg går!
Bli der! Vi kommer til dere!
Hjelp oss. Skynd dere!
Vær så snill!
Vær så snill å hjelpe oss.
Jeg klarer ikke å holde fast mer.
- Han er under vann. - Jeg tar vennen din. Så deg.
Gi meg hånda di!
Jeg har deg.
Takk.
Greit.
Kom igjen!
Få frem fløterhaken så vi kan sokne langs bunnen.
- Vi trenger mer! - Hvor mange trenger vi?
Jeg kjenner denne delen av innsjøen.
Tre, kanskje 3,5 meter dyp.
- Ta tre! - Skal bli.
Er det fortsatt én under?
Ja.
Men dykkere med oksygentanker er på vei.
Sprekken blir større.
Vi må få den andre gutten bort fra kanten.
- Hvordan går det med ham? - Nedkjølt, men puster.
Isen knekker. Vær forsiktig!
Hvor lenge har min vært under?
Minst ti minutter!
Vær så snill å redde ham.
Han er under vannet.
Han sank under vannet. Vær så snill! Han heter John.
- Det går bra. - Vær så snill! Redd ham.
Du må kravle bort og ta hånda til betjenten.
Vi skal gjøre alt vi kan for å finne John.
- Kom igjen. - Finn ham.
Rolig når du går uti, Joe.
Vi må ikke presse ham lenger ned.
Vi jobber bakfra og fremover.
Blir området bredere, eller innbiller jeg meg det?
Det vokser.
Bunnen er omtrent tre meter ned.
Vi må finne denne gutten.
Klar.
Hvor lang tid har gått?
Femten minutter.
Det blir en uthenting, ikke en redning.
Ambulansearbeider?
Hent ryggsekken din.
Jeg trenger enda en ryggsekk.
- Gå tilbake. - Gå tilbake.
Hørtes ut som om sjefen sa: "Gå tilbake."
Jeg hørte det ikke.
Hva snakker han om?
Bare en meters sikt. Vannet er for grumsete.
Jeg vil ikke skjære ham.
Tommy, hvis han falt under isen der, er han død.
Den ytre kanten går ned til sju meter eller mer.
Kom igjen, John. Vær her.
Jeg har noe.
Hva er det?
Er det ham?
Tommy?
Ikke mist ham, Tommy.
- Trekk ham opp. - Vi har ham.
Vi har ham!
Jeg mister grepet.
Vi har ham!
Kast inn repet!
Repet er ute. Gjør klar til innhenting.
Jeg har ham.
Trekk!
Her kommer vi!
Trekk!
Kom igjen! Fortsett!
Han har ikke puls.
Begynn med kompresjoner.
Kom igjen!
To! Tre! Fire! Fem!
Stopp!
Trekk!
Én! To! Tre! Fire! Fem!
Ni! Ti! Elleve! Tolv!
Oksygentube.
Én! To!
Kom igjen, John.
Cindy!
Jeg har ventet på en telefon.
Joyce, det har vært en ulykke.
Guttene lekte på isen og falt gjennom.
Du må komme til sykehuset nå.
De har John der. Alle guttene er der.
Hei!
Jeg kjøper den dimmebryteren du ville ha.
Brian!
- John har hatt en ulykke. - Joyce.
Guttene falt gjennom isen!
- Joyce. Ro deg ned. - Jeg skal til St. Joseph West sykehus.
Kan du møte meg der?
Greit. Jeg kommer.
Joyce, ro deg ned.
Ro deg ned.
Hva vet vi?
Fjorten år gammel gutt, bevisstløs og uten puls.
Han lekte på isen og falt gjennom.
Han har fått 500 cc.
Han er veldig kald.
Keith, ta over HLR-kompresjoner.
Vi gir ham vanlig saltløsning.
Åpne det intravenøse. Vi bruker en vekt på 36 kilo.
Gjør klar til å gi ham adrenalin.
Adrenalinet er inne.
Stopp med kompresjonene.
Ingen puls. Fortsatt kald.
Pupillene er stive og utvidede. Ingen respons.
Gjenoppta kompresjonene.
Gjør klar til å gi ham adrenalin.
Adrenalin, 0,38 milligram.
Temperaturen er 31 grader.
Hvor lenge til neste pulssjekk?
Tretti sekunder.
Vær så snill, Gud. Vær så snill, Herrejesus.
Vær så snill.
Sjekk pulsen ved neste pulssjekk. Uten puls defibrillerer vi.
Må prøve noe. 150 joule.
Klargjør til defibrillering.
To minutter.
Ingen puls.
Trekk unna.
Defibrillerer.
Ingen puls.
Hva er temperaturen på utsiden?
I underkant av 10 grader.
Innsjøvannet kan ikke være kaldt nok
til å ha hjulpet hjertet hans, eller hjernen.
Temperaturen er oppe i 32 grader.
Gjør klar til å gi ham adrenalin.
Adrenalinet er inne.
Adrenalin, 0,38 milligram.
Tenk, Kent. Tenk.
Hvor mye adrenalin har han fått?
Åtte doser, doktor.
Klargjør defibrillering.
To minutter.
Ingen puls.
Greit. Trekk unna.
Defibrillerer.
Ingen puls.
Temperaturen er oppe i 35 grader.
Han er varm.
Tiden er på 45 minutter.
Doktor Sutterer.
Det er...
Det er ikke mer å gjøre.
Vi venter på mora hans.
Keith, fortsett.
Jeg skal ikke noe sted, sjef.
Vær så snill, Gud. Vær så snill, Herrejesus.
Jeg er her for John Smith.
Ok.
Du kan sette deg der borte.
Vi venter på foreldrene hans.
Jeg er mora hans.
Beklager.
Bare et øyeblikk.
Hun er her.
Skal jeg hente henne?
Jeg kan gå.
Joyce, jeg er her.
De lar meg ikke se ham!
John er der, og jeg får ikke se ham. Er ikke det ulovlig?
Vi må bare være tålmodige.
Joyce Smith?
Ja? Jeg er Joyce.
Hei. Doktor Kent Sutterer.
Vi gjør alt vi kan for sønnen din,
men John er ikke responsiv.
Hva vil det si?
Jeg kan ta deg med til ham.
Greit, team.
Keith.
Joyce, vi er rett utenfor.
Bruk så lang tid du trenger til å ta farvel.
Hva?
Jeg forstår ikke.
Jeg forstår ikke. Jeg...
Nei.
Nei, nei.
Nei!
Nei, nei. Gud.
Vær så snill, kjære Jesus.
Min John. Min John.
Hellige ånd, jeg trenger deg nå.
Jeg trenger deg nå.
Vær så snill, ikke ta sønnen min.
Vær så snill!
Gi John livet tilbake.
Vær så snill!
Vær så snill, Gud! Vær så snill!
Kom og pust liv i John.
Vær så snill, Gud.
Vær så snill, Gud! Send din hellige ånd for å redde sønnen min!
- Han har puls! - Hva?
Hva?
Han har puls!
Traumerom to.
Gi beskjed til respiratorisk avdeling om at vi trenger pustemaskin.
Kjenner du pulsen?
Ja.
Klargjør intubering.
Jeg henter en nasogastrisk sonde og står klar til etter intuberingen.
Joyce?
Hvor er John?
Joyce.
Å, Brian.
- Hvordan går det med John? - Tja...
John har puls, men den er svak.
Vi gjør alt vi kan for å stabilisere ham,
og vi flyr ham til Cardinal Glennon i sentrum nå.
De har førende ekspert på drukning, doktor Garrett.
Etter min mening er han Johns eneste sjanse.
- LK, Cardinal Glennon 3-3-4 lufttransport. - Jeg følger etter deg, vennen!
Klar bane til CGBS.
Vi ber om en rute nå.
Dere ankommer helikopterplass to med eskorte og traumestab til stede.
Vil du kunne fly?
Ja, det går bra.
Du hyperventilerer.
Jeg har bare grusom høydeskrekk.
Det er kanskje bedre om du tar bilen.
Jeg går ikke fra sønnen min!
Greit!
Hei, vennen!
Vær stolt. Jeg jogger av meg pizzaen.
John Smith falt gjennom isen!
Hva?
Han er på vei til Cardinal Glennon.
Greit.
Jeg er på vei.
- Du er mora til John, ikke sant? - Ja.
Du må bli med meg.
Doktor Garrett er legen som skal ta seg av John.
- Greit. - Greit.
Vi kommer så snart vi har fått ham på plass.
Greit.
Du kan sette deg der borte.
Smith-familien. Han kom med helikopter fra St. Joseph.
Hun er her nå, så...
Vi gir beskjed så snart vi hører noe.
Greit. Takk.
Det passer ikke nå.
Jeg vet det, Joyce.
Det er derfor jeg er her.
Takk for at du kom.
Jeg skal ikke dra.
Ikke nå, iallfall.
Unnskyld?
Hør her, jeg vet at du ikke liker måten jeg preker på
eller sveisen min.
Men jeg er Johns pastor. Og din.
Det betyr at nå må vi komme overens.
Vi må konsentrere oss om John. Ikke sant?
Brian!
Takk for at du kom.
Ja, doktor. Vi har økt dryppraten.
Jeg er doktor Garrett.
Leit å møtes under slike omstendigheter.
Sønnen deres lever, men pulsen hans er svært svak.
Johns hjerne, som organene hans,
var foruten oksygen i minst 20 minutter
før HLR ble utført.
Skadene hans er omfattende.
Langt utover rudimentær hjernefunksjon.
Har aldri sett et slikt tilfelle før.
Det at han har klart seg så lenge...
Beklager.
"Så lenge"?
Doktor?
Hvis John gjenvinner bevisstheten,
vil han være svært nevrologisk svekket.
Jeg er lei meg, Mr. og Mrs. Smith.
Men jeg tror ikke John overlever natten.
Hvis dere har familie og venner dere vil at skal få treffe John,
er tiden inne for det.
Jeg har fått vite at du er best, doktor Garrett.
Jeg er ekspert innenfor mitt område.
Nei, du er best.
Verdenskjent, faktisk.
Eller ble jeg feilinformert?
Nei.
Jeg vet at du ikke kjenner sønnen min,
men John er en fighter, og han gir ikke opp.
Så du må gå og være den beste for John.
Intet mindre.
La Gud ta seg av resten.
Greit.
Det har vært på nære nippet.
Kan ikke si mer?
Her er de.
Hei, Melissa.
Jeg er så lei meg, vennen.
Vi kom så snart vi hørte det.
Hva sier de om John?
Jeg vil ikke si hva legen akkurat prøvde å si,
for jeg nekter å godta det.
For John skal klare seg.
Joyce...
Du må være ærlig med deg selv om Johns overlevelsessjanse.
Jeg er ærlig med meg selv.
Jeg skal gå tilbake.
De tillater bare to på rommet samtidig.
Brian?
Brian. Kom.
Du og Jason kan gå.
Jeg blir her.
Er du sikker?
Ja, takk.
Hvordan går det med guttene?
De to Joshene ble utskrevet for noen timer siden.
De var nedkjølte, men de klarer seg.
Og John?
John har det vanskelig, vennen.
Men han har puls,
og det er mer enn noen trodde var mulig.
Mamma sa at det var et slags mirakel.
Ja.
Ja...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal forklare det.
Mora hans var så opprørt. Hun ba og...
Jeg kan fortsatt ikke tro det.
Han ble bare levende igjen.
Så John kommer til å klare seg?
Faren din har hatt en lang dag, vennen.
Jeg vet det,
men hva skal jeg si til de andre i klassen?
Sannheten er at ingen vet det med sikkerhet.
Er det mulig at John kommer tilbake på skolen denne uka?
Nei, vennen.
Han blir på Cardinal Glennon til...
Vennen, jeg tror ikke John kommer til å overleve mye lenger.
Men du sa at han ble levende igjen.
Ja.
Enn så lenge, vennen.
Ja, enn så lenge.
Men det er...
Det er komplisert.
Jeg fikk en oppdatering fra sykehuset.
De forventer ikke at gutten overlever natta.
Det var utrolig i dag, kompis.
Det du gjorde.
Hadde ikke sjefen bedt oss gå tilbake,
hadde vi aldri funnet ham.
Hva sa du?
Hvis du ikke hadde ropt at vi skulle gå tilbake.
Jeg trodde du var sprø.
Jeg ropte ikke.
Nei, jeg var opptatt med å hjelpe de andre guttene
med å ikke miste fingre og tær.
Jeg hørte det aldri.
Du fant ham, Tommy. Jeg hjalp med å få ham ut,
men resten var bare deg.
Jeg hørte en stemme som sa: "Gå tilbake."
Så hvem var det?
Ikke meg.
Du tuller med meg, sjef.
Nei.
Jeg sitter bare og hører på at du prøver å være ydmyk,
og det passer ikke for deg.
Det jeg så i dag, var helt utrolig.
Noen ville kanskje kalt det et mirakel,
og det er derfor jeg skriver.
Så uansett hva som skjer,
husker vi hva vi så i dag.
Ber for John, Mrs. J, Chayla
20. januar 2015 18 timer etter Johns ulykke
John overlevde natta.
Klart det.
Han er en fighter.
Jeg undersøkte litt med Brian.
To fløtepakker, én sukkerbit.
Takk.
Og takk for at du ble her hele natta, Jason.
Hva er det?
Det er første gang du har kalt meg Jason.
Beklager. Jeg har vært fæl mot deg.
Nei! Gi deg. Hva snakker du om?
Hvem liker vel ikke en maskinskrevet klage
på to sider med enkel linjeavstand om kirkebandet?
Rapperen var litt i overkant.
Greit.
Jeg ble oppfostret på salmer.
Hvordan visste du at det var meg?
Det gjorde jeg ikke.
Så...
Jeg forandret bare musikken i kirka
fordi jeg gjør absolutt hva som helst
for å få ungdommen interessert i å gå i kirka.
Ungdommer som John, det bare...
De trenger litt mer lokking, ikke sant?
Jeg skjønner hva du mener.
Paula hater meg sikkert.
Nei, hun synes du er veldig...
...fyrig.
Kanskje du bør dra hjem til familien din?
Er du sikker?
Ja, så klart.
God morgen, alle sammen.
Morn.
Ring meg om du trenger noe. Jeg er snart tilbake.
Greit. Takk.
Jeg fikk oppdateringen fra Wendy.
Jeg vet ikke hvordan John klarte å overleve natta.
Men jeg er glad for at jeg tok feil.
Jeg er bekymret for hjerneødem.
Som resten av kroppen til John
vil hjernen hovne opp.
Jeg vil holde John i kunstig koma
og gi kroppen hans en sjanse til å snu på det.
Og vi skal ta mange prøver i dag. Ok?
Det er avgjørende at vi ser ekte bevis på hjerneaktivitet hos John.
Ja.
I beste fall har vi en lang vei å gå.
Og jeg skal ikke lyge.
Dette er et ukartlagt område.
En 14 år gammel gutt fra St. Charles
som var fanget under vann i 15 minutter
etter han falt gjennom isen på Lake Saint Louis,
kjemper stadig for livet i dag.
På mandag, etter at redningspersonell
fikk ut John Smiths bevisstløse kropp, uten puls,
ble John fraktet til St. Joseph West sykehus,
der traumeteamet fortsatte en livreddende HLR-innsats
i ytterligere 45 minutter.
Det var da, etter en time uten livstegn,
at Johns mor, Joyce, ba.
Og John fikk en puls.
John ble så raskt flydd hit, til Cardinal Glennon sykehus,
der vi har fått vite at dr. Garrett
og teamet hans jobber døgnet rundt
for å redde livet til John Smith.
Dette er Kay Quinn som sender direkte fra Cardinal Glennon sykehus.
- Hvor er Jason? - I andre nyheter: Demonstranter...
Jeg sendte ham hjem.
Du gikk glipp av doktor Garrett i morges.
Nei, han kom og fant meg.
Brian, du kom ikke tilbake i går.
Jeg klarer ikke å se ham sånn.
Jeg klarer ikke å være på dette rommet
og se ham i denne tilstanden.
Jeg er lei for det.
Hvis du trenger noe, er jeg lenger ned i gangen.
Jeg drar ikke.
Greit.
Melissa tror at alle
bare venter på at John skal dø.
At det bare...
Det tar bare lenger enn forventet.
Hva tror du?
Jeg er lei for det,
men jeg tror hun har rett.
Jeg ser det i ansiktene deres og alle andres, unntatt...
Mitt?
Jeg tror at Gud kan lege sønnen vår fullstendig.
Det vet jeg.
Hvorfor måtte du sove på sykehuset?
Husker du at jeg sa at et annet ord for "pastor" er "hyrde"?
Hyrder passer på sauene sine, ikke sant?
Er det derfor du alltid sier til mamma at alle i kirka ter seg som sauer?
Det kan vi prøve å ikke gjenta.
Nei, John er som en skadet sau.
Og dette er ekte, dette skjer av og til.
Av og til når en hyrde finner en sau som er skadet på beitemarken,
plukker han den opp og bærer den rundt nakken.
Hvorfor det?
Så sauen kan høre hjerteslagene hans.
Så kan de to danne et bånd.
Så du skal bære John rundt nakken?
Ikke bokstavelig talt.
Jeg tror jeg slakter denne metaforen.
Pappa skal være på sykehuset for å være ved Johns side.
Så han kan høre stemmen til pappa og vite at pappaen deres er glad i ham.
For det er det pastorer gjør. De er glade i folkene sine.
Hvorfor sa du ikke bare det?
Ja, liksom.
Jeg aner ikke.
Kanskje dere kan pusse tennene nå?
Kanskje mamma burde vært pastoren.
Jepp.
Hei, hei! De skitne asjettene?
Vet det. Så tungt.
Takk!
Du. Hva er det?
Hvis John dør...
Det vil knuse henne.
Hun er helt sikker på at han vil overleve.
Tommy.
Hvordan går det?
Hva er det, sjef?
Guttene tror
du ennå er litt rystet etter det som skjedde med gutten.
Jeg vet hva jeg hørte.
Jeg tror på deg.
En meter unna
er innsjøen sju meter dyp eller mer, ikke sant?
Ja.
Å finne ham slik, så fort?
En million til én,
i beste fall.
Har noe sånt hendt deg før?
Nei.
Slik jeg ser det,
kan det være to ting.
Enten er jeg sprø...
Eller så snakker Gud til deg.
Nettopp.
I så fall
har jeg et stort problem som person.
Hva da?
Jeg tror ikke på Gud.
Joyce tror at John vil gå ut av dette sykehuset.
Hva tror du?
Jeg har mine tvil,
hvis det er det du spør om.
Men nå som det er sagt,
tror jeg det er mulig.
Jeg har undersøkt drukningstilfeller,
hundrevis.
Ingen i Johns tilstand har overlevd.
Jeg tror på Gud.
Men kanskje det er en grense med slikt som dette.
Jeg skal være ærlig.
Jeg aner ikke hva Gud vil gjøre med John.
Jeg aner det virkelig ikke.
Jeg vet bare at jeg skal gå ved din og Joyce sin side nå.
I beste fall
får sønnen min gå herfra med en alvorlig hjerneskade.
Takler du det?
Takk, doktor.
Jeg mener bare at vi bør tenke på pasientene vi kan hjelpe.
Det er ikke opp til oss. Det er opp til dr. Garrett.
Det er nevrologisk umulig
for pasienten å skifte kurs nå.
Det kan så være, men vår jobb er å oppfylle pasientens behov
til dr. Garrett skifter kurs eller pasienten dør.
Men skanningen av hjernens blodomløp viser et fullstendig fravær av...
Pasienten heter John.
John Smith.
Hei, jeg er dr. Lulu.
Ja.
Kollegaene mine og jeg diskuterte akkurat sønnen din.
Jeg hørte hva dere diskuterte.
Vi trodde vi var alene.
Selvsagt.
Men jeg er her,
og sønnen min er rett foran dere.
Og han hører dere, enten dere tror det eller ei.
Så fra nå av
vil jeg ikke at noen skal si noe negativt om prognosen hans her inne.
Vi skal snakke om livet rundt John.
Er det forstått?
Vi mente ikke å gjøre deg opprørt.
Jeg sa: Er det forstått?
Ja.
Flott.
Går det bra?
Nei.
Helt ærlig har jeg høyt blodsukker
og dundrende hodepine.
Det er ikke bra.
Nei.
Jeg må hjem og hente insulin og...
Gå.
Brian og jeg takler dette. John er stabil.
Kanskje du faktisk kan hvile litt.
Greit.
Sammy!
Jeg har savnet deg.
Du er sikkert skrubbsulten.
Nå finner vi noe til deg.
Sammy har fått mat og gått tur. Vi tar oss av ham denne uka.
Det står kjøttpudding i kjøleskapet. Hilsen bokklubbjentene
Hei.
Han er stabil.
Ingen endringer.
Jeg tok med meg Jordan-skoene dine.
Jeg vet at ingen får ta på dem.
Men jeg tenkte at...
Jeg gleder meg til å se deg
kaste basketballen og løpe opp og ned bana
igjen.
Du er min store stolthet, John.
Hører du mora di?
Jeg er så glad i deg, helt opp til månen.
Og ikke glem det.
John?
Han klemte hånda mi!
Hva?
Seriøst?
Ja, absolutt.
Kan du gjøre det igjen? Kan du klemme hånda mi?
Spør ham om noe.
Greit.
John, klem hånda mi
hvis Michael Jordan er tidenes beste spiller.
Vis pastor Jason et par ting.
Jeg vet ikke helt.
LeBron er ganske utrolig.
Jeg vet ikke helt. Tror ikke han klarer det, mamma.
Ta den andre hånda hans.
Vennen, klem min hånd for Jordan
og Jasons for LeBron, ok, vennen?
Kom igjen, du klarer det.
Tidenes beste spiller.
Kom igjen.
- Ja! - Jeg så det!
John, hvem fikk rekordhøye seks NBA-titler?
Ja!
Jeg kjenner deg, John!
Og hvem dro til Miami en stund
og ga fansen hjertesorg for å få den ringen?
Han hører oss!
Han klemte hånda mi. Joyce!
- Han klemte. - Vi må si det til legene.
Visst faen!
Beklager.
Jeg blir oppspilt.
Jeg går!
Det er dr. Garrett, John.
Mora di sier at du hører oss.
Stemmer det?
Vis legen det, John.
Tidenes beste spiller.
Min hånd for Jordan
og legens for LeBron. Greit, vennen?
Det trenger ikke være hardt.
Bare vis oss at du er der, John.
Hvem vant de seks NBA-titlene, kompis?
Min hånd for Jordan.
Legens for LeBron. Greit, vennen? Du klarer det.
Jeg klemte hånda di, John.
Kan du klemme min?
Fantombevegelser eller tilfeldige muskelkramper er vanlige.
Det var ikke tilfeldig.
Nei, han svarte.
Jeg vet det kan virke sånn.
Hei, jenter.
- Hei, Mrs. J. - Takk for at dere kom.
- Hei. - Hei. Takk for at du kom.
Rieger, Josh,
kom dere bort hit og gi meg en klem.
Jeg er så glad for at det går bra med dere.
Jeg er så lei meg.
Det er vår feil at John er der inne.
Nei.
Det som betyr noe nå, er at dere kom for å støtte John.
Det betyr så mye for meg og faren hans.
Så takk.
Vi har med kort
folk laget til John.
Jøss. Dette er...
Det er flott. Takk.
Kan du holde disse litt?
Unnskyld meg, gutter.
Takk.
Jeg har ikke ord.
Hør her.
- Jeg er så lei meg. - Ikke et ord til.
Cindy, det er ikke din feil.
Unnskyld.
Hvorfor gikk vi ut dit?
Beklager.
- Hei. - Hei.
Jeg ville gitt alt for å kunne sette den gutten på benken nå.
Så du Facebook-gruppen vi laget for John?
- Nei. - Den er et nettfenomen.
Jøss!
Å, jenter...
BE FOR JOHN
Dette er så...
Dette er så flott! Jøss! Se på
disse bønnene og...
Jeg har gjort leksene alt!
Vi kom for å vise støtte og har ikke mer å gjøre.
- Så vi må ikke bli for lenge. - Jeg vil bli her lenger!
Vi må gå. Greit?
Jenter, vi må være forberedt på
at John antageligvis ikke vil overleve.
- Dere vil ikke være her da. - Mamma!
Jeg vil iallfall ikke det.
Mrs. J., går det bra?
Ja.
Kan dere følge med?
Lenger ned i gangen,
vet dere at John kjemper for livet der?
Greit?
Så i dette rommet
skal det ikke være noe negativt snakk!
Ikke det spor!
Greit?
Takk.
Vilt.
- Går det bra? - Langt ifra!
At de våger!
Snakk med meg.
Hva er det?
Jeg er bekymret for deg. Jeg vet at du er sint.
Ja. Du har rett.
De i det rommet er ikke fiendene dine,
selv om de ikke sier det rette.
Jeg støtter det du sa.
Men måten du har snakket til noen av de ansatte på...
Hva, Brian? Si det.
Du må vise dem litt
vennlighet
eller alminnelig høflighet.
Jeg kjemper for livet til sønnen min.
Det gjør vi alle!
Alle gjør sitt beste i en umulig situasjon.
Uten meg hadde ikke sønnen vår levd nå!
Jøss, Joyce.
Du er kona mi. Jeg elsker deg.
Men uansett hva som skjer,
vil jeg ikke at du skal angre på oppførselen din her.
Innerst i hjertet mitt
vet jeg at du heller ikke vil det.
Du redder ikke sønnen vår ved å overkjøre folk.
Jeg trygler deg om å huske hvem du er.
Om ikke for min skyld,
så for Johns.
21. januar 2015 42 timer etter Johns ulykke
Hei.
Du må våkne.
Vennen, det er på tide å våkne.
Joyce, du må våkne!
Kona mi har diabetes. Jeg får ikke vekket henne!
Greit. Få tak i en hjertestartertralle!
Hjelp meg litt!
Det går bra nå.
Jeg tror jeg bare tok for mye insulin i går.
Du havnet i diabeteskoma.
Blodsukkeret hennes er oppe i 70.
Takk.
Ser du? Det går bra.
Du fikk hjertestans!
Jeg må se John.
Du må hvile i minst åtte timer.
Jeg vil være hos sønnen min.
Jeg ber deg ikke.
Du har diabetes type 1.
Du er dehydrert, emosjonelt utmattet og har ikke sovet på flere dager.
Du må holde ut lenge for John.
Tre timer, ikke åtte. Beste og endelige tilbud.
Hvis jeg ser deg på det rommet om mindre enn fem timer,
får jeg deg innlagt mot din vilje og tatt med over veien.
Nei da.
Jo, med min velsignelse!
Fem timer, Joyce.
Bruk dem godt.
Det passer ikke nå.
Jeg vet det, Joyce.
Det er derfor jeg er her.
Hva du må tro om meg.
Vet du hva?
Jeg tror du er den tøffeste mammabjørnen jeg noensinne har kjent.
Hvordan har John det?
Han er stabil.
Da jeg var 18,
adopterte jeg bort min første sønn.
Jeg var ikke klar,
og livet mitt var bare rot.
Jeg tilga meg selv aldri.
Jeg klarer ikke å gi slipp på det.
Jeg kan ikke dra tilbake eller fikse det.
Så jeg forteller John hvordan han skal bruke ukepengene.
Brian hvilket slips han skal bruke.
Jeg insisterte på å kalle hunden vår "Sammy".
John og Brian ville ha "Yoda".
Ganske teit navn.
Takk.
Og jeg vil fortsatt fikse sveisen din.
Hele livet har jeg ikke sluttet å prøve å kontrollere utfallet.
Jeg har ikke kontroll på dette, eller hva?
Du kan vel la Gud ta seg av det?
Ser ut til at du har lov til å gå opp igjen nå.
Ja.
Hvis det er greit, går jeg ut og får litt frisk luft.
Greit, jeg gir beskjed.
Greit.
Og jeg vet du er like glad i John
som meg.
Kanskje mer.
Jeg er lei meg.
Jeg er en knust,
desperat
kvinne, full av stolthet.
Men jeg skjønner.
Jeg må gi slipp på ham.
Jeg vet at du er glad i meg.
Hva enn du har
til John, til Brian, til meg,
overgir jeg meg til deg.
Brian, er alt i orden?
Jeg tror ikke det.
Feberen til John har steget til 40 grader.
John har fått propofol i to dager.
Og det skal bare tas i maks 24 timer.
Jeg tror det er derfor feberen stiger.
Du sa at propofol holdt John i et kunstig koma.
Ja.
Vi hadde ikke annet valg enn å holde ham sterkt bedøvet.
Jeg er bekymret for at med denne feberen
vil propofolen og de sterke antibiotikaene vi gir ham
forårsake permanente organskader.
Så vekk ham.
Unnskyld?
Vekk John.
Slutt med alt og la sønnen vår kjempe for livet.
Du sa at det han får, gjør ham verre.
Og selv om John våkner, vet vi at han trolig aldri vil få et vanlig liv.
Det stemmer.
Greit.
Så da vekker vi ham.
Greit.
Vi begynner å ta ham av medikamentene.
I morgen tidlig vekker vi ham.
Jeg tror vi må be om hjelp.
All hjelpen vi kan få.
I kveld har vi fått høre at John trenger nok et mirakel.
Han ligger fortsatt i koma og kjemper for livet.
Joyce Smith, Johns mor,
kunne ikke forlate sønnens side.
Men familiens pastor, Jason Noble, er her hos meg i kveld
med noe han vil si på vegne av familien.
Jason.
Vi har nådd et kritisk punkt i Johns behandling.
Så Smith-familien ber bare om én ting.
Be for John, vær så snill.
Mora hans, Joyce, tror at Gud kan gjøre det umulige.
Så vi ber Ham om å gjøre det.
Takk.
Smith-familien trenger bønnene deres i kveld,
idet de må hanskes med denne vanskelige situasjonen.
Da vi snakket om Johns historie første gang,
mottok vi så mye omsorg og oppmerksomhet fra fellesskapet omkring dem.
Historien hans fortsetter å berøre mange liv.
Og vi er engasjerte i å holde dere oppdatert gjennom hele reisen.
Våre tanker og bønner er med deg, John.
Dette er Kay Quinn ved Cardinal Glennon sykehus.
Tilbake til dere i studio.
Herre, pust liv i Johns lunger i morgen.
Leg ham helt hvis det er din vilje.
Brian.
John.
Jeg tror alle du kjenner, er utenfor det vinduet.
Jeg er lei
for alt jeg sa til deg.
Jeg er lei meg.
Jeg skulle alltid ha vært her.
Ved Johns side.
Og din.
Tommy?
Jeg ville bare takke for at du reddet sønnen min.
Jeg gjorde bare jobben min.
Jeg håper det går bra med ham.
22. januar 2015 72 timer etter Johns ulykke
Dere skal få være i fred.
Dette føles som en familiegreie.
Jeg er her i gangen hvis dere trenger meg.
Det er en familiegreie.
Så jeg synes du burde bli her.
Ja.
Greit.
Er alle klare?
Greit.
Vi begynner med åndedrettsbehandlingen.
Dette vil hjelpe med å åpne luftveiene og lungene.
Så kan vi fjerne oksygentuben.
Vi skal ekstubere John.
Johns lunger har delvis kollapset, så denne delen blir ikke lett.
Trekk litt tilbake, ok?
Greit.
Pleiere.
Går det bra med ham? Hva foregår?
Joyce!
La ham få høre dere, mamma og pappa.
John, det er mamma og pappa. Vi er her.
- Alt er i orden. Vi er her. - John, vi er her.
Jeg er glad i deg. John?
Oksygen.
Starter luftstrømmen, doktor.
Greit.
Greit, han puster selv.
Greit, gi ham Narcan.
0,4 milligram, takk.
Dette burde gjøre John bevisst innen noen minutter,
så får vi se hva vi har å gjøre med.
Hei.
Dette gikk så bra som overhodet mulig.
Det var grusomt.
Prosessen er sånn, Joyce.
Greit.
Nå venter vi.
John.
John, vennen.
Du må kjempe for meg.
John.
Du må komme tilbake til oss nå, John.
Du må kjempe.
Du klarer det, John.
Du må komme tilbake til oss nå, John.
Du har en hensikt, og du er elsket.
Du må kjempe.
John?
Å, John!
Det går bra, John.
Hei, John.
Vi er her.
Alt er i orden.
Hei, John.
Forstår du meg?
- Det går bra, John. - Det er mamma og pappa.
Og alle er her.
Alle er her. Du var i en ulykke.
Vet du hvem jeg er?
Jeg er glad i deg.
Mamma.
John.
Jeg er her.
Jeg er her, vennen.
LIVETS VANN - KRISTEN UNGDOMSSKOLE
I 1885 skrev Douglass Narrative of the Life of Frederick Douglass.
Og den ble det mest fremtredende eksempelet på den litterære sjangeren...
John er våken!
Mora hans sier at han snakker.
Dere, mora hans sier at han snakker!
Jøssenavn!
John er våken!
Herregud!
John er våken!
John Smith er våken!
Jeg gjentar: John Smith er våken!
Pust.
Igjen.
Én gang til.
Lungene dine fungerer fint.
Oksygennivået har steget.
Doktor Garrett?
Ja?
Lungeprøvene til John var negative for bakterier.
Kjør dem igjen.
Jeg har gjort det.
Er det bra?
Det er veldig bra.
Wendy, kan du hjelpe unge John med pusteøvelsene?
Absolutt.
Når Wendy er klar,
må du trekke pusten dypt, så vi kan teste lungekapasiteten din.
Alt du trenger.
"Alt jeg trenger".
Joyce.
For 48 timer siden var Johns lunger fulle av blodet hans.
Han trengte konstant adrenalin for at hjertet skulle slå.
De hvite blodcellene ble slukt raskere enn jeg noen gang har opplevd.
Hjernen hans ble utsatt for nevrologisk ødeleggelse,
samtidig som alle de store organene hans
sviktet.
Se på ham nå.
Jeg er lege. Jeg skal vite bedre.
Men det finnes ingen annen forklaring.
Sønnen din er et mirakel.
Takk.
Overraskelse!
Takk.
Jøssenavn.
Hva er det?
Herregud!
Så kult!
Jeg får ikke tak på den ennå.
Hei, Abby.
Hei, John.
Hold munn, Chayla. Kom igjen.
To, én.
To uker senere
16. februar 2015 28 dager etter Johns ulykke
Hei, John!
Velkommen tilbake!
John!
Velkommen tilbake, John!
Takk, Mrs. Abbott.
Takk.
Greit, alle sammen, åpne kapittel 19 i historiebøkene.
- Mrs. Abbott? - Ja.
Jeg vet at jeg har mye å ta igjen.
Nei da, John. Ikke tenk på det.
Jeg er bare glad du er tilbake.
Takk.
Du, John.
Jeg lurte på...
Hvorfor tror du
at Gud velger å redde enkelte folk og ikke andre?
Det er bare...
Jeg mistet mannen min for to år siden.
Han fikk hjerneblødning
og døde mens han sov.
Og jeg prøver fortsatt å forstå det.
Jeg er så lei meg.
Nei, unnskyld.
Jeg vet ikke hva det var jeg tenkte på.
Jeg tenkte tydeligvis ikke.
Bare gå og ta igjen vennene dine.
Vi ses i morgen. Greit?
takler ikke én dag uten john...
Når livet er vanskelig BE! Når livet er flott BE! JOHN
GUD BERØRTE OSS GJENNOM DEG - TAKK
John hvorfor er du så heldig, mens mora mi dør?
Hva skjer, mirakelgutt?
Hvor skal du?
Skal vel ikke prøve å gå på vannet igjen, John?
Tommy?
Tommy Shine?
John?
Godt å endelig møte deg.
Ja.
Deg også.
Jeg satt her bare og undret på om tilfeldigheter faktisk finnes.
Takk for at du reddet meg.
Jeg reddet deg ikke, John.
Jeg gjorde det, men likevel ikke.
I vannet den dagen...
Jeg var klar til å gi opp.
Men så hørte jeg en stemme som sa: "Gå tilbake."
Gud sa hvor jeg skulle finne deg.
Hvis det finnes en Gud,
vet jeg ikke hva han har planlagt for deg, men det er nok spesielt.
Kanskje det stemmer for oss begge.
Helt der ute?
Ja, der.
God morgen!
Vi har en liten overraskelse til dere i dag.
1. mars 2015
Jeg vil be en god venn av meg,
Joyce Smith, og familien hennes komme opp.
Vi er glade i deg, John!
Så lenge jeg har vært prest,
har jeg aldri sett eller hørt om noe sånt.
Hva husker du, John?
Er denne på?
Jeg husker at jeg våknet.
Og det første jeg så,
var mamma som holdt hånda mi.
Og som sa at alt ville ordne seg.
Da jeg var baby og ingen ville ha meg,
ville foreldrene mine ha meg.
Og da ingen trodde at jeg kunne klare meg,
visste mamma at jeg kunne det.
Mamma,
jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg.
Pappa,
jeg er glad i deg også.
Glad i deg, John.
Og til dem som spør hvorfor meg...
Jeg vet ikke.
Men som en god lærer en gang sa:
"Gårsdagen kan vi ikke få tilbake,
men morgendagen kan vi vinne eller tape."
Til slutt vil jeg bare takke Gud.
Jeg tenkte det var lurt for John
å møte noen av folkene som reddet livet hans.
Hvis du er med i Wentzville brannvesen,
kan du reise deg?
Hvis du jobber i nødsentralen eller er ambulansearbeider,
kan du også reise deg?
Hvis du jobber på Lake Saint Louis politistasjon,
kan du reise deg?
Hvis du jobber på St. Joseph sykehus, kan du reise deg?
Og hvis du jobber på Cardinal Glennon sykehus, kan du reise deg?
Tusen takk for deres utrettelige innsats.
For ofrene dere gjør.
Hvis dere kunne bli stående,
vil jeg be alle som ba for John på skolen om å reise seg.
Jeg vil be alle som ba for ham hjemme om å reise seg.
Jeg vil be alle som ba for ham i denne kirka om å reise seg.
Takk. Dere kan sette dere.
Jeg tror det har blitt sagt at kjærlighet
er den sterkeste kraften vi har her på jorden.
Og mannen min og jeg mener
at uten kjærlighet kan vi ikke vokse og trives.
Vi kan ikke finne oss til rette i verden.
Og kjærlighetens kraft, spesielt Guds kjærlighet,
er det eneste som gjør alt mulig.
Takk for at dere er glade i John,
og takk for at dere er glade i oss.
Tusen takk.
Takk.
John! Eagle!
Eagle!
"Pasienten døde. Mora ba. Pasienten ble levende igjen." DR. KENT SUTTERER
Joyce, Brian og John bor fortsatt i St. Charles i Missouri.
De står pastor Jason svært nær.
Joyce trives med familien og arbeider frivillig.
Hun hører til og med på rap.
Hun vil fortsatt fikse sveisen til pastor Jason.
John kom seg helt.
Han vil utdanne seg til prest og elsker å være basketballtrener.
Oversatt av: Birthe Lorgen, Deluxe.